Tomðek tegi oma igapäevaseid harjutusi, sest ta hoolitses väga oma tervise eest.
Viimased kolm ööd oli ta näinud äärmiselt meeldivat unenägu.
Ta läheb mööda tänavat, tõukab end kergelt vasema jalaga maast lahti,
tiirleb meetrikest kolm ja laskub sujuvalt kõnniteele.
Unes ei olnud ta vähimaltki üllatunud: selline lend tundus täiesti loomulik ja väga meeldiv.
Imelik oli vaid see, et keegi polnud seda varem kogenud.
INIMENE, KES
INIMENE, KES OSKAS
INIMENE, KES OSKAS LENNATA
Alles hilja õhtul naases Tomðek koju.
Järgnevatel päevadel treenis ta innukalt: muidugi öösiti ja kõrvalistes kohtades.
Lõpuks muutus Tomðek kannatamatuks:
ta tahtis kohe väga pakkuda oma lende ka üldsusele nautimiseks.
Sest lennata on ju nii lihtne: tõukad, lehvitad kätega ja lendad nagu lind.
Ilmselgelt Tomðekil vestluskaaslastega ei vedanud.
Õnneks meenus talle, et tema naaber töötab ajalehe juures,
vist spordiosakonna reporterina.
"Teiega peavad tegelema spetsialistid. Ma korraldan kõik," ütles reporter.
Tomðek sattus segadusse:
nüüd ei teadnud ta tõesti, kuhu panna käed, kuidas hingata ja kus on tema raskuskese.
"Jumala pärast, jätaksid nad mind ometi rahule," mõtles Tomðek.
Seejärel hüppas ta veel paar korda, aga edasistest katsetest tuli loobuda.
Sellest päevast alates lennata Tomðek enam ei osanud.
Jutustas Pastella